Da jeg var ti, var jeg den tynneste gutten i Tiberias.
Folk sa:
"Når Menahem går på gaten, ser man ham ikke."
Så jeg ble spøkefuglen i klassen.
Jeg var morsom og fortalte historier.
Jeg tok noen bilder fra mors bibliotek-
- og lage en rull, som en dopapirrull.
Jeg begynte å lage spennende historier som jeg fant på-
- basert på denne primitive filmmaskinen.
Jeg satte opp små annonser på skolen-
- der det sto at på lørdag morgen klokken ti-
- blir det vist en film skapt av Menahem.
Ingen kom.
Så jeg tenkte: "Hva skal jeg gjøre for å få dem til å se filmene mine?"
Så fikk jeg en idé.
Og den har jeg hatt med meg hele livet.
Man må betale publikum. Jeg satte opp en ny annonse:
"Den som vil komme og se min film, får en penny."
Og det ble fullsatt.
- Kan jeg sette meg? - Ja takk.
Menahem, får jeg spørre deg: Hvordan blir man filmskaper?
Ikke gjør noe annet.
Hvis du elsker film-
-og vil bli filmskaper, -
-må man vie seg selv til filmen.
Man må...
Glemme sitt andre liv.
Man må...
Drømme om filmen, stjele pengene, -
- drepe sin tante, ta pengene hennes og lage filmen.
Tagning!
Dette er Menahem Golan, -
- en ung teaterregissør som gjør sin filmdebut-
-med sin første film "El Dorado".
Du snakker fransk. Du går herfra til den andre siden.
Golan hevder at han ikke vil lage kunst-
-og at hans gud er publikum.
Han vil lage filmer som de gjør i Hollywood.
Menahem Golan har fått "David's Harp", en israelsk Oscar, -
- for beste regissør for filmen "El Dorado".
Han garanterer at vi får høre mer om ham.
En dag fikk jeg en telefon fra onkel Shmulik, Yorams far.
"Menahem, kan du hjelpe meg med Yoram?"
"Han vil ikke gå på skolen."
"Han sitter i kassen og selger billetter."
Yoram er fetteren min.
Så jeg sa:
"Send ham til meg i Tel Aviv."
"Så skal jeg se hva jeg kan gjøre."
Ok.
På nytt.
- Jeg vil begynne fra begynnelsen. - Fra begynnelsen?
Ja. Jeg vil vite hvordan det begynte for deg.
Da jeg var tre, bygget faren min en kino.
Og det var nok skjebnen min, -
- for så langt tilbake som jeg kan huske, hengte jeg opp plakater, -
- og da jeg var seks-syv, satt jeg allerede i kassen.
Hver fredag i avisen-
- var det store annonser med bilder fra filmene.
Jeg klippet dem ut, delte dem opp og solgte dem.
Jeg lekte med dem, som Monopol. Jeg lekte at jeg solgte filmer.
Og jeg tjente penger!
Yoram kom til Tel Aviv.
Han begynte å jobbe med meg i selskapet mitt Noah Films.
Da produserte jeg "Sallah Shabati", -
- og ga Yoram jobben med å distribuere den.
Jeg følte at han kunne distribusjon på rent instinkt.
Å jobbe med noe som er hobbyen din, -
- og å få det som jobb... Bedre blir det ikke.
Jeg skal drepe deg! Jeg skal drepe alle sammen!
Jeg husker en ting.
Vi hadde en prøvevisning for vennene våre, -
-kolleger fra bransjen.
Kishon reiser seg. Yoram reiser seg. Vi ser på filmen.
Stillhet.
Tårer renner nedover Kishons kinn.
Han sa: "De ler ikke."
"De ler ikke."
Jeg sa: "Tålmodighet."
"Vi prøver med et ekte publikum."
Filmen hadde premiere på kinoen Hod.
Straks den begynte, hørte man latterbrøl.
Det var den første som ble nominert til Oscar.
- Det var suksess. - Gratulerer.
Etter suksessen "Sallah Shabati"-
- jobber Menahem Golan med en ny film.
Denne gang en Hollywood-film på engelsk med amerikanske stjerner.
Filmen heter "Trunk to Cairo".
Så produserte Menahem filmen "Trunk to Cairo".
Det inngikk en samproduksjonsavtale-
-for nesten ingenting, 75 000 dollar.
Og filmen kostet over en million dollar.
Jeg sa: "Hvordan skal vi tjene inn det?"
Feilen var å filme på engelsk.
Til og med de israelske skuespillerne snakket engelsk.
Kom igjen, Jabar, i morgen er en ny dag.
Og en israelsk skuespiller som snakker engelsk, -
- snakker med aksent. - Ta dem.
Filmen var en katastrofe, en flopp.
For oss var det den første filmen vi tapte penger på.
- Hva heter du? - Gjett.
- Jeg vet ikke. - Gjett.
Ester? Miriam?
- Mazal? - Nei!
Jeg vet ikke.
Jeg var i bandet "The Dizengoff Command".
Etter konserten sa Menahem Golan til meg:
"Jeg vil lage en film med deg!"
Jeg sa: "Ok."
"Kom til kontoret mitt i morgen!"
Jeg gikk inn på kontoret, og jeg var helt skjelven.
Jeg så et ark med et rettslig påbud, -
- og Menahem snakket på telefonen med sin kone.
"Rachel..."
"Rachel, ro deg ned."
"Ta med radioen til naboene."
Kona... Jeg måtte nesten skille meg. Tuller du?
Jeg solgte huset tre ganger. En gang solgte jeg kjøleskapet.
Men om du spør meg om jeg må selge leiligheten min-
- for å lage "White Flags", så gjør jeg det.
Men jeg har ingen leilighet lenger.
Har dere noe mindre dyrt?
Det er det billigste.
Jeg kom til Menahem, og han hadde problemer.
Jeg tok alle sparepengene mine fra min bar mitsva.
Jeg underskrev med ham i banken, -
-og vi ble jevnbyrdige partnere.
Mizrahi, det fins en gud.
Mizrahi, det fins en gud!
Så begynte vi lage en serie-
-med suksesser, masse penger.
Antallet spillefilmer har økt.
Menahem Golan lager for øyeblikket en film...
Den nye israelske filmen "Eight in the Footsteps of One"-
-av Menahem Golan hadde premiere.
Menahem Golans film "Margo Sheli"...
Premieren av "Dalia Vehamalahim".
"Tuvia Vesheva Benotav", "The Big Break."
Premieren på den israelske filmen i Jerusalem...
Shoshana...
- I går foreslo jeg skilsmisse. - Det mener du ikke.
Han overnatter. Dette er Eliyahu.
- Hva er etternavnet ditt? - Carasso. Jeg kjenner ham.
Hva vil du ha? Hva liker du?
Dette?
Ikke skrik. Jeg kan ikke gjøre dette lenger, Sammy.
Gir han ikke opp?
Han vil at Mike gir opp.
Jeg valgte prosjekt.
Yoram tok seg av finansene.
Han gjorde jobben sin perfekt.
Jeg var veldig stolt av ham.
Når man jobbet med Menahem, var han faren-
-og jeg var barnet.
For ham forble det slik.
Han aksepterte ikke at jeg vokste opp.
Slapp av. Vi klarer oss.
De utfylte hverandre.
Til og med når de snakket med en tredjepart, -
- avsluttet de hverandres setninger. Det var et ustoppelig tog.
Ha en fin helg.
Vi holder ikke noe regnskap overfor hverandre.
Det har vi aldri gjort.
Aldri.
Vi er mer enn brødre. Vi skriver hverandres signaturer på sjekker.
Yoram og faren min var gift, praktisk talt.
Hvis en av dem kjøpte en blå Chevrolet, -
-kjøpte den andre en grønn.
De var samme person for meg.
De ville ikke klart seg uten hverandre.
Denne kveld lener vi oss tilbake...
Nå må dere være stille og høre på Haggada.
"Vi var slaver under farao."
"Gud befridde oss med en knyttneve og en utstrakt arm."
Dette er for barna.
James Coburns agent...
- Jeg ringer tilbake. - Nei, han vil snakke med deg.
- Ta en pause. - Jeg er midt i seder.
Straks tilbake.
Foretninger midt i seder. Det har aldri skjedd før.
De spilte "snill purk, slem purk".
Menahem sa: "Så mye du vil."
Og Yoram sa: "Nei, aldri!"
Menahem sa: "Jeg vil ha ham."
Jeg så på dem frem og tilbake, -
- og jeg visste at de allerede hadde bestemt hvor mye jeg skulle få.
Midt på dagen i kasbahen da markedet var åpent...
Gikk jeg rundt med hodet hevet...
Da vi filmet "Kazablan", hentet Menahem inn masse folk-
- for et stort nummer, "We all know". Masse tenåringer.
Og han sa: "De kommer til å be om autografen din."
"Sitt i husvognen."
"Når du hører innledningen, kan du komme ut, så begynner vi."
Så det gjorde jeg.
Jeg gikk ut blant hundrevis av ungdommer, men ingen så på meg.
Ingen i det hele tatt.
Kanskje han hadde sagt i fra til dem.
Kanskje han hadde skremt dem med ropingen sin.
Stille!
Han hadde skaffet tre skoler med arabiske studenter fra Jaffa.
De visste ikke hvem jeg var.
De ga blanke.
De sang: "Vi er alle jøder, det er så fint."
Vi er alle jøder, det er så fint.
Hundre prosent jøder.
Sefarder eller askenaser...
Zachi, sett i gang.
De var kjent i bransjen.
Man må være storslått.
Akkurat som her.
De var Israels Hollywood.
Boaz og jeg gikk klokken tre om morgenen-
- og ropte og vekket folk: "Eskimo Limon! Lemon Popsicle!"
"For en film!"
Skuespillerne så på oss som vi var sprø.
Da filmen var ferdig, dro vi til Milano-
-for å selge den.
Salen var utsolgt, -
-og plutselig begynte folk å gå ut.
Jeg vil gråte. "Hvorfor?"
Den er jo en suksess i Israel. Liker de ikke filmen?
Var jeg sprø?
Men de gikk ut midt i filmen-
-for å kjøpe den.
Så konkurrenten ikke skulle få den.
De sa at vi ikke kunne gå på gaten i fred.
Yoram sa det, tror jeg. Han hadde rett.
De hadde en gås-
-som la gullegg.
Denne filmens suksess var på mange måter inngangsbilletten til USA.
Og nå blir vi seriøse.
Vi trodde vi hadde nådd toppen.
Og vi er filmskapere, så vi ville gjøre noe helt annerledes.
Så vi bestemte oss for å forlate Israel og dra til USA.
Hallo?
- Hallo. - Micha, hvordan går det?
- Bra. Menahem? - Ja.
- Og du? - Veldig bra.
Jeg er i Los Angeles.
Da trenger jeg ikke rope.
Cannon Films, kan jeg hjelpe deg?
- På æres ord. - Ok, jeg stoler på deg.
Et håndtrykk er som en kontrakt hos oss.
Har du navn på filmen?
Vi har et navn: "Screwing Around."
- Hva? - "Screwing Around."
"Screwing"?
Vet du hva det er?
- "Screwing"? - Screwing: S som i Sara.
C, R, E, W, I, N, G, Screwing.
Det betyr å knulle.
Victor.
- Ja. - Det er Yoram.
- Din jævel. - Hvor er pengene?
Du lover og lover, men betaler ingenting.
Hvis jeg ikke får... Ikke snakk til meg igjen.
Vi er ferdig.
På den tiden var det ulovlig å ta penger ut av Israel.
Så vi fløy til USA med 500 dollar i lommen.
Vi delte en liten leilighet og var romkamerater.
Vi spiste pølse i brød hver dag.
Og jobbet fra et lite kontor i Los Angeles' verste nabolag.
Det var ikke glamorøst, men det var den beste tiden i vårt liv.
Hele tiden, hele tiden. Spenning og action.
Skumle stemmer.
Du vet. Ingen musikk her.
Her, stopp.
Mine herrer! Nå blir det action.
Hvis helvete på jord fins, er det innenfor disse veggene.
Dette er den israelske duoen Menahem Golan og Yoram Globus.
- De vil ta over Hollywood med selskapet sitt Cannon Films. -
- Og hva slags filmer lager de? -
Enkelte kritikere kaller dem "schlock-filmer".
Men det er bare lavbudsjettfilmer.
Vil du tjene 30 millioner?
Aldri. Hva ville jeg gjort med dem?
Kanskje jeg kan lage 30 filmer. Men hva ville jeg gjort med 30 millioner?
Jeg ville følt meg som en kriminell-
- om jeg brukte så mye på å lage én film.
Jeg har ikke gjort alt jeg vil.
Jeg har fortsatt mål.
Jeg vil lage en film som blir en verdenssuksess.
Da jeg lagde en vellykket film i Israel, -
- gikk jeg på kino. Det var fullsatt, og folk sloss for å komme inn.
Det har ikke skjedd her ennå. Og det skjer nok ikke snart.
Jeg må først lage en ekte amerikansk film-
-som de kan identifisere seg med.
Jeg er jo ikke amerikaner, så det er ikke lett. Men jeg skal gjøre det.
I 1994 kontrolleres verden av én kraft.
"The Apple" er en film jeg regisserte om hippier.
Da vi begynte med den, syntes vi at musikken var veldig ny, -
-og vi elsket den.
Vi elsket historien, vi likte fargen i filmen, -
- og vi trodde at den ville erobre verden.
Da den var ferdig, ble den valgt ut til Montreal-festivalen-
-som åpningsfilm.
Midt under filmen-
-forlot folk kinoen-
-og buet mot filmen.
Det var vår største fiasko.
Menahem sa til meg: "Jeg går på do."
Da han ikke var tilbake etter ti minutter, sa jeg:
"Vi leter."
Jeg gikk opp i åttende etasje.
Jeg sto på balkongen og ville ta livet av meg.
Jeg ville hoppe.
Det var Yoram som løp etter meg. Han holdt meg og sa:
"Det kommer andre filmer."
En dag sa datteren min:
"Du burde se hva som skjer på stranden."
"Tenåringene har en ny dans."
"Den blir større hele tiden."
Så jeg lagde en film om den.
Vi sa: "Vi skal lage en film, og vi skal lage den fort."
"For hvis ikke vi gjør det, gjør noen andre det før oss."
Så hvordan lager man den fort?
Med israelere.
Klokken to om natten ringte det.
Når man ikke har snakket sammen på flere år, -
-begynner man med: "Vekket jeg deg?"
Ikke noe sånt. Hans første setning var:
"Yoel, vet du hva breakdance er?"
"De som snurrer rundt på hodet?" - "Ja, akkurat."
"Kast deg på flyet."
Jeg kom til Los Angeles og dro rett til studioet.
Ca 50 afroamerikanere og puertoricanere-
- og høyttalere like store som denne døren.
En øredøvende lyd, og de danset...
Jeg sa: "Hva gjør jeg her?"
De normale 16 ukene for å filme-
-ble kortet ned til tre uker.
Stresset med å lage en film ble intensivert.
Joel Silberg sto overfor et hardt tidsskjema.
Filmen redigeres nå i Los Angeles mens jeg filmer.
- Og når jeg kommer til Los Angeles om en uke, - -
-er den ferdigklippet.
Dette er den nye dansen som kommer til å ta verden med storm.
MGM var distributøren vår.
Vi viste filmen i deres storsal.
På slutten så jeg på dem. De sov nesten.
Vi har et problem her.
- De vil ikke kunne danse her. - Hvorfor ikke?
"Det er en 'schvartze' film." Det sa de.
Vi visste at den måtte komme ut fort.
Så jeg sa:
"Jeg garanterer distribusjonen."
"Hvis dere taper på den, betaler jeg."
Han sa: "Ok."
"Men dere får halvparten av inntektene."
Breakdance skjer i noen veldig overraskende miljøer.
Shabba Doo og Boogaloo Shrimp-
- kom helt fra USA for å danse i Cannes.
- Dette er en film vi begynte med for 12 uker siden. -
- Og den vises allerede. -
Publikum har løpt til kinoene-
- der "Breakin'" har spilt inn 18,5 millioner dollar-
- siden den hadde premiere for tre uker siden.
Alle kan bli rike i denne bransjen!
I år er Golan og Globus' store hit "Breakin'".
Den kostet en million å spille inn.
Og har hittil tjent inn over 56 millioner.
I USA tjente den inn nesten 100 millioner dollar.
Det er sprøtt. Den kostet 1,2 millioner.
Dette er det Hollywood de fleste kjenner og elsker.
De fancy bilene, de luksuriøse restaurantene og de fine husene.
Golan og Globus vil ikke ha noe med det å gjøre.
De driver selskapet sitt som en fabrikk, uten dikkedarer.
Lange arbeidsdager og lav lønn er normen.
Vi er ikke de som spiser på Ma Maison eller Jimmy's.
Fancy, dyre restauranter. Det er ikke oss.
- Spiser dere brødskiver her? - Ja.
Det er sant.
VI spiser brødskiver her hver lunsj.
Dere blir nok overrasket over hvor sterkt de vil samarbeide med dere.
Hovedsaken er å ikke nøle, men å våge å ta sjanser.
99 % av et filmbudsjett går til selve filmen.
Ikke til limousiner og lunsjer.
VI har ikke tid til det.
Tiden Menahem bruker på noen lunsjer, kan han lage en annen film på.
Jeg endrer filmen og musikken litt.
Jeg leter etter en tittel. Jeg har en, men er ikke sikker. Tenk litt.
"Stop that Marriage". Det er tittelen nå.
- Vi tenkte på "Holiday in Rome". - "Holiday in Venice."
"Marriage in Venice."
Det er et bra navn. "Marriage in Venice."
Eller "Stop that Marriage".
"Marriage in Venice." Får vi noe lunsj?
Jeg satt med kona på en fransk restaurant.
Ut kom en servitør, en kjekk, ung mann, -
-med to tallerkener suppe.
Han sa på fransk: "Er du monsieur Golan?"
Jeg sa ja.
Han løftet sin høyre fot og gned den mot hodet mitt.
Suppen beveget seg ikke.
Jeg sparket over hodet hans.
Og han ga meg... "Kom til kontoret mitt i morgen."
"Vi skal ta en prat."
Jeg gikk til kontoret hans og prøvde å få i gang en dialog.
Jeg tok av skjorten og jakken og viste ham: "Jeg har muskler."
"Jeg kan gå ned i spagaten."
Jeg tok frem en stol og gikk ned i spagaten.
"Jeg kan slåss. Karate, hva som helst. Gratis!"
Han sa: "Van Dam..." Jeg tok nok i for mye.
"Sitt ned."
"Michael Dudikoff er en stjerne. Hva skal jeg gjøre med muskler?"
"Jeg trenger skuespill."
Jeg sa: "Menahem, vær så snill..."
Jeg begynte å gråte.
Og han så på meg med sitt store hjerte.
"Ikke gjør det foran meg. Sett deg ned, sitt."
Og han så meg... "Beklager, beklager." Jeg gråt.
Og han tenkte og tenkte.
"Carrie, kom hit med 'Bloodsport'." Og hun kom.
"Du vil bli stjerne. Jeg skal gjøre deg til stjerne."
Kommersielle lavbudsjettfilmer er Cannons varemerke.
Kritikere kaller dem spekulative voldsfilmer.
- Cannon var min favoritt som barn. Når vi så logoen...
-med de to C-ene, -
-tenkte vi: "Dette blir bra!"
Man visste at det ville bli våpen, nakne damer, vold.
Cannon var synonymt med kult. Ingen andre selskaper var sånn.
Cannon skaper spekulative lavbudsjettfilmer.
Med enkel handling-
- og ingen tvil om hvem som er god eller ond.
Publikum går inn til filmene mine med frustrasjon.
Selv om det er underholdning, -
-får de utløp for noe.
En følelse av å ha oppnådd noe. Selv om det bare er en film.
De føler seg litt bedre enn når de kom inn. For helten vinner.
Man kan gå på kino-
-og bare se på lerretet.
Man kan slappe av og glemme problemene sine.
For det blir gøy å se på, ganske enkelt.
Og man heier på helten og håper at skurken får som fortjent.
Og det fikk han som regel.
Så går man ut og sier: "Jeg liker ham."
"Ja, Bronson er kul."
Å se Chuck Norris kjøre gjennom et kjøpesenter-
-var herlig å se som barn.
Russerne invaderte, det var ninjaer overalt.
Som 12-, 13-, 14-åring-
-var det fantastisk å se dem.
Jaså, du utfordrer meg?
To israelere kom inn og tok over amerikansk populærkultur.
Filmer var vår eneste kilde da. Internett fantes ikke.
YouTube fantes ikke. Man fikk ikke tak i ting.
Folk så filmene om og om igjen, og imiterte dem.
For det var vår eneste kilde til kultur.
De viste ninjaer, Chuck Norris, Charles Bronson og breakdance.
Mange av Cannons filmer ble avfeid som søppel, -
-og det provoserte meg som barn-
-og nå som voksen.
Tarantino sa til meg:
"Jeg har en kopi av 'Ninja III: The Domination'".
Vi så den sammen.
Den beste regissøren i verden elsker den filmen.
Her er Cannes, der den prestisjefylte filmfestivalen holdes hvert år.
Dere kjenner glamouren, Rivieraen, stjernene.
Men det fins en forretningsside man ikke får se.
Produsenter fra hele verden kommer hit-
- for å selge filmene sine til distributører over hele verden.
Der kommer Golan og Globus brainstorming inn.
De har hatt sånn suksess at de bare trenger å fortelle om en ny film-
- og så vente på hotellrommet på at pengene skal rulle inn.
De var eksperter på å finansiere, selge og så produsere.
De solgte først og produserte etterpå.
Og det fungerte.
Stallone er jo klar, men er det underskrevet og klart?
- Eier du rettighetene? - Ja.
Da kan vi snakke videre.
Jeg tar med Cassavetes og Gena Rowlands til Tokyo.
Jeg tillater ikke en dialogscene som varer lenger enn en side.
"The Naked Face", du vet, med Roger Moore,
Det er en fantastisk film for Argentina.
- Jeg er Yoram Globus. - Sjefen vår.
Jeg har solgt mye til India.
Før dro man dit med en ferdig film.
Man viste den og håpet på kjøpere.
Men jeg begynte å selge filmer-
-uten at de leste manus.
Uten at de visste hva de kjøpte.
Når vi skaffet stjerner, tok vi bilder for å lage en plakat.
Den var viktigere enn filmen.
Til slutt stolte distributørene sånn på oss-
-at jeg solgte dem et helt år-
-med 10-15 filmer, uten tittel!
Plakater har invadert Cannes.
De store hotellene, strandpromenaden. Cannon er her.
- Vi lo av Menahem da han kom hit for seks-syv år siden. -
- Men han er blitt mektig. Cannon lagde flere filmer, - -
- har mer innflytelse, flere distributører, bruker mer penger.
Og personlig-
- bruker han mer penger på min avis. Han kommer inn hver dag-
- og sier: "Jeg vil ha 10 000 dollar. Dette..."
Han er sprø. Han bruker masse, og tjener det tilbake.
Han må gjøre noe riktig.
Cannon gjør hva som helst for reklame.
Det største PR-kuppet på hele festivalen-
-var ankomsten av et piratskip-
-som i fjor ble brukt-
- i Roman Polanskis nye film "Pirates".
Etter et par år-
- kalte man det ikke Filmfestivalen i Cannes.
De kalte den Cannons filmfestival.
Cannon er Menahem Golan og Yoram Globus.
Globus, med skjegg, tjener penger, og Golan bruker dem.
For syv år siden betalte de en halv million for Cannon.
I dag er det verd tusen millioner dollar.
Og det er en mektig faktor i filmbransjen.
Det er bra å få god kritikk på filmene.
Men det er også viktig at folk vil komme og se filmen.
For om de kommer, støtter de deg i neste film du lager.
Vi må ha pressekonferanse nå. Sitt ned.
Én setning på fransk:
For meg er filmskaping en kjærlighetshistorie.
Golan er den typiske israeleren som har lyktes.
Selv om han har erobret Hollywood og millioner av amerikanske seere, -
- har han ikke erobret kritikerne. Hverken i USA eller Israel.
De er kritiske.
Gene Siskel og Roger Ebert fra "TV's at the Movies" sier-
- at Golan og Globus ikke er filmskapere, men forretningsmenn.
De er gode til å gjøre forretninger.
De har hittil ikke laget en eneste bra film.
Etter Cannons nye film har pressen vært fiendtlig.
"Språket er grovt, og Bronsons rollefigur..."
"Blodig og voldsom, spekulerer i hat..."
"Resultatet er like avskyelig som i originalen fra 1974."
La oss se på årets verste filmer.
Alle kritikerne var enig i-
-at "Bolero" var elendig.
"Nesten latterlig."
Det var mykporno-
- der ms Derek viste det vi nå må kalle hennes offentlige kroppsdeler.
Du får så mye PR.
Hvis kritikerne ikke er din gud, hvem er det?
Publikum.
Seerne som blir underholdt.
De som ler og gråter. De som blir berørt.
Og som kjøper billetter.
Fordi de vil se filmen.
Det andre jeg elsker, som er min gud, -
-er det jeg gjør i morgen.
Men økonomisk suksess holder ikke for Golan. Han vil ha en Oscar.
Fra sin toppleilighet etter en lang dags filming-
- snakker han med Yoram Globus på telefonen.
Han klarte å få med store internasjonale stjerner-
-for fremtidige prosjekter.
Vet du hva som skjer med Godard? Jean-Luc Godard?
Tross sitt rykte som forretningsmenn-
-prøver Golan og Globus-
- å lage prestisjefilmer som John Cassavetes "Love Streams".
Jeg er stolt av den.
Og jeg er stolt av deg. Ingen andre ville lage den.
- Vi kunne blitt svelget av Hollywood og blitt som alle andre. -
- Vi ville ikke det. Vi brakte Europa til Hollywood. -
Hvem faen er du?
Og da Taiwan ville kjøpe "Death Wish 3", -
-sa vi:
"Beklager, du må ta John Cassavetes først."
"Ellers får du ikke Bronson."
Nå vet vi at de må se en Altman-film i Taiwan.
De må se Zeffirelli. De kommer til å se "Otello", -
-for ellers får de ikke se Bronson!
Tagning!
Jeg kom til USA-
- da jeg var kjent regissør i Europa og Russland.
Gjennom tre år med arbeidsløshet skjønte jeg etter hvert-
-at ingen visste om meg.
Pollack presenterte meg for Menahem på en bar.
Han sa: "Dette er en ung mann som du burde snakke med."
Menahem sa: "Kom til rommet mitt i morgen."
Så jeg kom til rommet hans.
Han sto i underbuksene og barberte seg.
Han sa: "Fortell historien." Så jeg fortalte.
Jeg danset rundt litt. Det var russisk, -
-så jeg valgte Jugoslavia.
Så avbrøt han meg: "Plasser det i USA, så gjør jeg det."
"Tenk på det."
Før jeg hadde drukket kaffe, visste jeg-
- at jeg ville gjøre hva som helst for at de skulle si ja.
Gjør det du må, så gjør jeg det jeg må.
Det som skjer, det skjer.
Menahem hørtes før man kom dit.
"Jon! Denne filmen har alt, manuset er fantastisk,"-
- "fantastiske roller, den er helt utrolig!"
"Man må være idiot om man ikke lager den!"
Når en mann kommer inn etter en dag-
-og ser hva du har gjort, -
- ser du ham ikke i øynene. Du ser ned i gulvet.
For du vil ikke se frykten i øynene hans-
- når du hopper opp og dunker hodet hans i gulvet.
De nominerte for beste skuespiller-
-i en spillefilm er:
Harrison Ford i "Vitne til mord".
Gene Hackman i "Twice in a Lifetime".
William Hurt i "Edderkoppkvinnens kyss".
Jon Voight i "Runaway Train".
Vinneren er...
Jon Voight.
"Runaway Train" av den russiske regissøren Kontsjalovskij-
- er en av tre Cannon-filmer valgt ut til Cannes-festivalen.
De andre er Sam Shepards "Fool for Love" og Zeffirellis "Otello".
Det er også planer for at Jean-Luc Godard skal regissere "King Lear".
- Er dette ditt navn? - Ja.
- Hva er det? - Det er en kontrakt jeg underskrev.
I forgårs ettermiddag på en bar.
Vi hadde ikke noe papir, så vi brukte dette.
Dette er Jean-Luc Godard.
Vi møttes. Jeg sa: "Hei, mr Godard."
Min første setning var: "Hva vil du gjøre med Cannon?"
Og han svarte: "Hva vil du gjøre med Godard?"
Jeg sa: "Vi lager en film."
En fyr kom og sa: "Jeg har en idé."
"For en bra idé!" Så underskrev de kontrakten på en serviett.
Det var det. De ringte meg, -
- og jeg sa: "Vi må ha mer enn en serviett."
"Nei, nei. En serviett holder. Jeg stoler på ham."
Det var som å gå tilbake-
- til de opprinnelige immigrantene som begynte med dette.
Mogulene. Han var sånn.
Menahem Golan, Yoram Globus, 47 filmer i Cannes. Cannon.
Cannon investerte en milliard francs-
- i de 47 filmene de viser på festivalen.
For en tilfredsstillelse det må være for dere to-
-å snakke med noen av dem-
- som kanskje ikke svarte når dere ringte for noen år siden?
Vi bærer ikke nag til Hollywood. Definitivt ikke.
Og vi snakker med alle som ikke snakket med oss.
Jeg eier deg. Du har holdt deg unna i årevis.
Det vet du.
Kom tilbake.
Ikke la ham psyke deg ut. Husk hva du sa!
En dag kom det en skuespiller med et manus-
- som jeg likte. Det handlet om håndbak.
Så jeg ringte Stallones advokat. Han tjente allerede millioner.
Så advokaten sa: "Menahem, du får ham ikke. Han tjener seks mill."
Så jeg sa: "Jeg vil ikke betale seks millioner."
"Hvorfor ringer du da?"
"Jeg vil betale ham ti." Uken etter hadde vi en kontrakt.
Andre selskaper har en lang og hissig kontraktprosess.
Etter 20 utkast kan man ha et mye bedre manus, -
- eller så har man rotet det til og det blir ingen film.
Med Cannon var det straks "ja" eller "nei", og så filmet man.
Cannon Films.
Selskapet for het, spennende filmunderholdning.
Det var ingen fabrikk, men det var-
- filmskaping som man gjorde i gamle dager.
Den ene etter den andre.
Mens en var underveis, jobbet Menahem på en til. Og en til.
Vi er Cannon Films.
Og vi er dynamitt.
Vi fjerner de dårlige.
- Hva er det? - Penger.
- Det er Yoram. - Jeg må...
Yoram var god på å finne penger.
Men Menahem brukte dem fort.
Jeg ville prøvd å få Menahem til ikke å bruke så mye.
Men Yoram hverken kunne eller ville det.
Menahem er en sta mann når det gjelder filmer.
Når det gjelder filmer, og man begynner på noe, -
- vet han ikke hvem hans kone, datter eller fetter er. Ingen.
For åtte år siden var Menahem Golan og hans fetter Yoram Globus-
-ukjent utenfor Israel.
Nå driver de det mektigste uavhengige filmselskapet i verden.
- Golan og Globus kontrollerer kinokjeder- -
- -i Italia, Tyskland og Nederland. -
De eier nå over tusen kinoer i Europa.
De fleste nøyde seg med det studiosystemet som fantes.
Disse sa: "Hvorfor kan det ikke se annerledes ut?"
De var ikke Paramount.
Men de var der oppe, like under dem.
Og de lagde flere filmer-
-enn enkelte studioer lagde på ti år.
På 50 år hadde ingen ny gigant kommet.
50 år, og man hørte ikke om noe nytt selskap, ikke noe nytt navn. Hvorfor?
Fordi Hollywood er veldig lukket. Sånn.
Men de siste tre månedene-
- har vårt selskap laget flere suksesser enn alle de store i USA.
De tre siste månedene står Cannon for-
-20 % av kinoinntektene i USA.
Hallo?
Jeg vet at mange selskaper-
- og mindre selskaper forhandler og byr osv.
Men om Cannon gir et bud, får Cannon kontrakten.
Cannon mener alvor.
Dette er for tidlig.
Og ryktet går at alle er ute etter EMI, -
- så det er ikke engang en nyhet lenger.
Hva dreide det seg om?
Hun vet alt. Jeg benektet alt.
Nå er det et faktum. Cannon har ingen grenser.
I en utrolig handel overtar Cannon EMI-biblioteket, -
- ABC Screens og Elstree Studios, praktisk talt over natten-
- for ikke mindre enn 270 millioner dollar.
Når man vil bygge noe, -
- må man engasjere seg mer enn 100 % i det.
Når man bygger et sånt selskap, blir folk såret på veien.
Og dessverre-
-ble noen av mine barn såret.
Tross all glamour og suksess-
-er det også en trist side ved det.
Det var et imperium.
Alle var sjalu på meg. Jeg levde et glamorøst liv.
Men det var ikke sånn jeg var.
Jeg passet ikke inn.
Jeg ville tilbake til Israel.
Jeg pakket bagasjen.
Men det spilte ingen rolle.
Til slutt dro jeg hjem.
Og Menahem ble her.
Jeg håpet alltid at noe skulle gå galt så vi måtte dra tilbake.
Jeg ville aldri bo der.
Som barn føltes det som faren min var tryllekunstner.
Han lagde en film på andre siden av Atlanteren og kom hjem igjen.
Hvis det var problemer, kom han tilbake og ordnet opp.
Det var helt til jeg våknet opp og så virkeligheten.
Han var veldig dominerende, men fraværende.
Til stede, men fraværende.
Et sterkt nærvær som ikke var her.
Jeg er ikke sint på faren min for det han gjorde.
Det var stunder da jeg ville ha en far.
Jeg ville ha noen å snakke med, og han var ikke der.
Jeg innså hva skjebnen hans var-
-og hva det var han gjorde...
Far var gift med Menahem. Og bransjen, fremfor alt.
Og vi hang på.
Jeg holdt ikke ut med alt som skjedde.
Jeg fikk ikke tak i faren min. Han var langt, langt borte.
Veldig, veldig stor. Det var umulig.
På Noah Films var først fire rom, -
-så to etasjer.
Men så på Cannon og i Hollywood-
- der man gikk inn i foajeen og dørvakten sto i uniform-
- og man ikke fant faren sin med kart engang...
Jeg skjønte det ikke. Jeg kunne ikke ta det inn.
Jeg har såret familien min.
Det stemmer at om man er lidenskapelig filmskaper, -
-om man gifter seg med kunsten, -
- stjeler det deler av ditt andre liv, det er ingen tvil om det.
Jeg var ikke meg selv. Jeg hadde ingen familie, ingenting.
Han spør hvorfor jeg ikke kom tidligere.
- Det ville ikke fungert. - Det stemmer.
Det var ikke plass til en kone og barn.
Han lagde bare film.
- Filmer, regissering, produksjon. - Kinoer.
Kinoer, forretninger.
For å feire flyttingen til de nye lokalene-
- inviterte Golan og Globus Hollywood på cocktailparty.
Med over 2000 gester.
- God kveld. - Hvordan går det?
- Takk for at du kom. - Takk.
Vi skal lage filmen. Vi har allerede Joan Rivers.
Det kommer til å bli en kjempesuksess.
- Hyggelig. - I like måte.
Da jeg først ble bedt om å komme til kontoret deres, -
- var det en liten kontordør i en slitt bygning.
Jeg kom tilbake et år senere for å besøke Cannon Films-
- med den lille døren i utkanten av Wilshire.
Noen kom ut og sa:
"Skal du over gaten?" "Hva mener du?"
"Se tvers over gaten."
Det var et imperium.
De hadde bygget et splitter nytt hus og hadde stor fest.
Bronson var der. Charlie, helten min.
De har Charlie Bronson her.
Da Yoram og jeg kom fra Israel og Europa, -
- kom vi til mekka. Filmens mekka.
Og vi kom for å be.
Vi ba og vi ba.
I begynnelsen lyttet ingen.
Men vi fortsatte å be, og til slutt begynte folk å lytte.
Golan og Globus høres kanskje ut som byer i Midt-Østen, -
- men de er de israelske fetterne bak Cannon Group.
De er kjent som "Go-Go Boys".
Nærmere gamle dagers filmmoguler kan man ikke komme.
Ja, de er Go-Go Boys.
Oppfinnsomme, akkurat som i gamle dager.
De er kopier av den eldre generasjonen.
De satte oss på forsiden av Newsweek.
Men bare statsministre og presidenter velges-
-til forsiden.
De kalte oss "Go-Go Boys".
De trodde ikke at noe kunne gå galt, -
-og de bare fortsatte.
Go-Go!
Det betyr "stå på!".
- Jeg vil høre om fiaskoene. - Det var ingen.
- Da snakker vi om "Superman". - Du vil ha fiaskoen.
Hvorfor det?
Fordi alle selskaper i verden har...
Hvorfor er det interessant?
Hvem er du til å si noe sånt?
Hvem er du?!
Hva gagner det meg å snakke om fiaskoer-
-i en dokumentar om mitt livsverk?
Det høres ikke troverdig ut.
- Blåser jeg i. - Hør.
- Hvem må jeg... - Se meg i øynene.
- Var det ingen tunge tider? - Hør her.
Du kan si hva du vil.
Det kan ikke jeg. Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke vil snakke om negative ting.
Jeg vil ikke. Selv om de skjedde.
Mislyktes jeg med noe, slettet jeg det fra livet mitt.
Det skjedde aldri.
Nå til Sylvester Stallone.
Han som fikk 12 millioner dollar-
- for sin medvirkning i "Over the Top", som kostet 40 mill å lage.
Før filmen ble lansert, -
- lurte Stallone på hvordan fansen ville reagere på mangelen på vold.
Den er ikke like voldsom eller sprø-
- som andre ting jeg har gjort, så de blir kanskje overrasket.
"Over the Top" har ikke gått hjem hos det amerikanske publikum.
Det kan være en av Stallones største fiaskoer.
Det er ikke synd bare for Stallone, -
-men også for mannen bak filmen.
Menahem Golan, sjef for Cannon Film Group.
- Går det bra? Det er en ære. - Takk.
Stille! Det er USAs visepresident!
Man kan si... Og jeg har drevet et filmstudio i ti år...
Vi lager 20 filmer i året.
Det handler ikke om volum. Det handler om suksesser.
Man må produsere suksesser for å overleve.
Et par gode filmer ville reddet dem.
Hvor som helst. En gjennombruddsfilm eller noe... Det skjedde ikke.
Cannons suksess var basert på billige filmer, men det forandres nå.
Golan prøver å forbedre Cannons image med storbudsjettsfilmer, -
-og får store problemer.
Cannon låner penger og ekspanderer-
- ved å kjøpe opp kinokjeder og distributører over hele verden.
Gjelden kan bli et problem.
Først var det små pengeproblemer med små filmer.
Så ble problemene større og med større filmer.
Som de sier: Små barn, små problemer, store barn, store problemer.
Cannon kunngjorde et tap på 90 millioner dollar-
-for årene 1985 og 1986.
Selskapet tapte 14 millioner dollar det siste kvartalet.
Aksjene deres har mistet 75 % av verdien, -
- og innen midten av desember må Cannon få inn 18 millioner dollar-
-for gjeld i Storbritannia.
Det har gått opp og ned mange ganger for Golan.
Jeg kan ikke bekymre meg. Jeg er for opptatt med å lage filmer.
Jeg er så engasjert i det.
Jeg tror at vi vet hva vi gjør.
Og jeg tror at fremtiden vår er trygg.
Da de først fikk pengeproblemer, var løsningen-
-å lage flere filmer.
Hvis vi tjener en million per film, -
-og vi går med tap når vi lager 20,-
- lager vi 30. Vi lager 40, 50!
Det gikk så fort. De lagde så mange filmer, -
-og de stolte på agentene-
- som solgte dem filmer som aldri burde blitt laget.
Som de ikke fikk solgt.
Dette er reklamene deres.
Mange filmer. Mange filmer som ikke ble lagd engang.
Alt raste sammen.
Og jeg som var en del av familien, -
-raste med dem.
Vi var som en rakett, en suksess.
År etter år ble vi bedre og bedre. Og mer vellykkede.
Og jeg tror... Da jeg ba ham slutte i et halvt år, -
-og revurdere og ta det rolig, -
-da burde han ha lyttet til meg.
Men han fortsatte å løpe som en gal.
Mens Cannon i London planlegger lanseringen av "Superman 4", -
-må Golan og Globus håpe på-
- at en mirakuløs filmredning er på vei.
Det kan skje.
Vi burde ha brukt alle energi på "Superman"-
-for å gjøre det til en hit.
Bedre enn de første tre.
Men på grunn av antallet filmer har man ingen tid å bruke på den.
Dette er for meg vår største fiasko.
Det kunne ha vært gjennombruddet vårt-
-til Hollywoods elite.
For et år siden kjøpte fetterne Menahem Golan og Yoram Globus-
- seg inn i den britiske filmbransjen. Men det gikk ikke som de håpet.
I oktober ble regnskapet deres gransket-
-av USAs forvaltningsorgan SEC.
SECs rapport-
-om regnskapet ventes til sommeren.
Cannons aksjer selges nå på New York- børsen for 4,75 dollar per aksje.
For et år siden var de verd 45,50 dollar.
News Night ba mr Golan og mr Globus om et intervju, -
- men inntil SECs rapport publiseres, vil de ikke uttale seg.
Jeg levde med det i tre år. Med SEC.
Jeg fløy til USA annenhver måned-
-for å vitne og bli gransket.
Det er veldig slitsomt.
Det er hardt når man vet at man er helt uskyldig og må bevise det.
Selskapet er ikke i stand til å drives med overskudd.
Filmene går ikke bra på kinoene.
Jeg anbefaler aksjonærer og obligasjonsinnehavere-
-om å gå sammen-
- for å sørge for at selskapet går konkurs.
Wall Street kom-
- og begynte å tenke på en ny måte å lage film på.
I stedet for 5, 10 eller 3, 70 eller 100 millioner.
Det ble en helt annen innstilling.
Det var ikke deres innstilling. For dem var det et håndverk.
Jeg tror jeg forlot Hollywood fordi det ikke var...
Noen Golan og Globus i Hollywood lenger.
Menahem Golan og Yoram Globus' Cannon Group-
- har økonomiske problemer. Det er ikke første gang Golan har problemer.
Og økonomisk er fallet stort.
Han forsikrer om at han kommer tilbake.
- God kveld, Menahem. - God kveld.
I et intervju for et år siden, -
- da selskapets verdi var på 500 millioner dollar, -
- sa du at et sånt selskap ikke kan gå under.
- Hva gjorde du galt? - Ikke noe, vi har ikke gått under.
Selskapet ble feilvurdert.
Det har for øyeblikket en verdi på 1,2 milliarder dollar.
Så vi går ikke under.
Vi slet fordi vi prøvde å svelge et britisk selskap, EMI.
Vi prøvde å svelge en for stor fisk, -
- og i desember i fjor satt vi med en kjempebetaling foran oss.
- Å ikke mislykkes... - Hvor stor var betalingen?
Ikke så stor. 75 millioner dollar.
Hvorfor ringte du ikke meg?
Mor sa alltid til meg:
"Hvis de kaster deg ut døren, kom tilbake gjennom vinduet."
For en måned siden hadde Cannon 200 millioner i gjeld-
-og holdt på å gå under.
Men nå virker det som Golan og Globus har et ess til i ermet.
Giancarlo Parretti i Pathé Pictures-
- er den ustoppelige israelske duoens nye partner.
Parretti var en fyr som dukket opp i byen, -
- og han hadde med seg en masse penger.
Han kom inn i selskapet og kjøpte det.
Jeg mener at det til en viss grad var slutten for Cannon.
Det som avsluttet partnerskapet, var Menahems store ønske om å være fri-
-og produsere en stor mengde filmer.
Ikke noe styre, ingen komité.
Ingen som sier "ja" eller "nei".
Da Parretti og Yoram prøvde å hindre Menahem, likte han det ikke.
Han er ustoppelig.
Menahem tok på seg utrolig mye arbeid.
Han brydde seg ikke. Yoram skulle finne penger.
Yoram måtte hele tiden...
Til slutt sa han: "Det holder."
Han ville ikke gi Menahem frie tøyler.
Vi hadde et imperium. Vi hadde et selskap som skapte et imperium.
Men så kom det krefter som egentlig hører hjemme-
- i tallenes, matematikkens og pengenes verden-
-og tok Yoram fra meg.
Jeg kollapset. For jeg jaget etter penger hele tiden.
Og å gjøre ferdig...
45 filmer koster nesten en milliard dollar.
En milliard dollar. Det er mye.
For å gjøre filmen ferdig må jeg jage og... Jeg ville ikke gjøre det.
Vi prøvde å stoppe Menahem, så han ville forlate selskapet.
Og jeg sa: "Jeg blir ikke med deg."
Det var dråpen.
Men alt sammen var...
Jeg tror det handlet om forskjellig innstilling til filmen.
Han ville kjøpe kinoer, jeg ville lage filmer.
Jeg kunne ikke bli.
Jeg sa til Yoram at en skilsmisse er en skilsmisse er en skilsmisse.
Og vi ble skilt. I Roma.
Yoram tok med sine advokater og venner, jeg var der alene.
De prøvde å overtale meg til å ta ferie, å glemme det.
Men jeg var så såret at jeg ikke kunne komme tilbake til-
-de som hadde ødelagt Cannon.
Det var som et hjem for meg.
Og Yoram og Menahem var iblant som foreldre for meg.
Og de ble skilt.
Det var som om mine foreldre hadde skilt seg.
Han sa: "En skilsmisse varer til slutten."
Og jeg ga ham hans andel, 15 millioner dollar. Det var mye.
Og han fikk 25 fra Cannon, det er 40 millioner.
Og jeg ordnet en kreditt på 35 millioner dollar til ham.
Så han hadde 75 millioner dollar, og han sa til meg:
"Jeg skal lære deg hvordan man tjener dobbelt så mye som Cannon."
Hvorfor velger du Cannes for å lansere ditt nye selskap?
Cannes er mitt nyttår, min jul. Jeg regner årene fra Cannes til Cannes.
Bransjen vil slite med å takle deg uten fetteren din.
Dere har jobbet sammen i 30 år.
Det stemmer. En skilsmisse er som den er, man venner seg til det.
Man innser at livet tilbyr deg en måte å gå videre på.
For meg er det 21st Century Film Corporation, mitt nye selskap.
Hollywood har forandret seg.
Columbia er kjøpt opp av japanerne fra Sony.
I kveld er det en europeisk gruppe som angriper.
Pathé vil kjøpe MGM, -
- berømte Metro Goldwyn Mayer med sin brølende løve.
I en historisk fusjon tok Cannon-Pathé, drevet av ustoppelige-
- Giancarlo Parretti og Yoram Globus, kontrollen over MGM for summen-
-1,3 milliarder dollar.
1 milliard 360 millioner dollar.
Ikke verst.
Visittkortet har et bilde av løven, MGMs kjente symbol.
Hvis man ser nøye, ser man at det under løvens kjever står:
"Yoram Globus, konsernsjef."
Hadde dere noen gang trodd at MGMs direktør skulle hete Yoram?
Vi snakket ikke om separasjonen mellom deg og Menahem Golan.
Som jeg ser det er symbolet for vårt selskap løven.
Menahem er en filmløve. En løve som elsker frihet.
Menahem valgte å være fri.
Jeg er overbevist om at det går bra for ham.
Tross de vennlige ordene snakker dere ikke med hverandre.
Det skjer i alle familier.
Og jeg er overbevist om...
Han gratulerte meg, og jeg er overbevist om-
- at om Menahem foreslår et prosjekt som passer MGM, -
-sier vi ja.
Man kan ikke unngå Menahem Golan. Han er overalt og er ustoppelig.
Sjarmerende, hissig, filmskaper, en hard forhandler.
Golan har ikke lenger banken i ryggen.
Uten penger produserer han likevel åtte filmer i året.
Menahem fortsatte, og han prøvde.
Men det var bare ikke det samme.
- Klar? - Tagning to!
Det må gå fort, fort, fort!
Jeg sulter, og det er ikke noe mat. Hva skal jeg gjøre?
Alle må få lunsj klokken to i dag.
- Ja. - Hvordan får vi til det?
- Uten at de dør. - Den er kvart over tolv nå.
- Mener du at vi rekker det? - Ja, om du slutter å snakke til meg.
Kom igjen.
En ting jeg virkelig misliker, er at folk bryr seg mer om-
- lunsjen og fritiden enn arbeidstiden.
Alle bekymrer seg for lunsjen.
Fra tidlig om morgen hører jeg bare masing om lunsjen.
Jeg hadde ikke makten jeg burde hatt da jeg jobbet med Yoram.
Jeg hadde ikke den halvparten av meg.
Jeg jobbet bare med min venstre hånd, ikke med høyre.
Jeg gjorde en feil, og det var noen vanskelige år, -
-men jeg fortsatte å lage filmer.
Amerikanske myndigheter har pågrepet-
- MGMs forrige eiere og begjærer utlevering.
Sjokkerende nyheter. MGMs styreleder Giancarlo Parretti-
- er siktet for bedrageri og penge- vasking for den italienske mafiaen.
Jeg tror på Yoram. Jeg tror han trodde-
-at Parretti faktisk hadde penger.
Mens Parretti egentlig tuklet med regnskapet.
Parretti, som kjøpte Hollywood med franske penger, er pågrepet.
Parretti er tidligere partner med Credit Lyonnais i oppkjøpet av MGM.
Franske myndigheter pågrep ham, og banken krever 1/2 milliard dollar.
Det var veldig vanskelig å akseptere det som skjedde, -
- men det var virkeligheten, og jeg kunne ikke gjøre noe.
Når alt plutselig begynner å falle sammen, -
- og man rømmer fordi man ikke vil være der, -
-gjør det vondt, veldig vondt.
Jeg sluttet i selskapet. Jeg trakk meg.
Og så dro jeg tilbake til Israel.
Etter MGM måtte jeg begynne helt på nytt.
Så jeg begynte å jobbe med en ny drøm.
Å bygge et ekte Hollywood-studio mellom Jerusalem og Tel Aviv.
Så flott.
Vi skal sende direkte på tv.
Du må huske-
- at så lenge vi lever, må vi være lykkelige.
Døden er kjedelig. Er det en bra setning?
Så bestemte jeg hvor jeg kan lager filmer.
Jeg dro tilbake til Israel-
- der jeg kan lage filmer. Og det er det jeg gjør hele tiden.
Jeg har fantastiske manus.
Jeg har en tv-serie. Ser du hvor stor den er?
"The Legend of Beit Zaid."
Jeg har skrevet et manus som heter "The Golem", om golem fra Praha.
Jeg håper å få folk i Afrika interessert i denne filmen.
Det er oppfølgeren til "King Solomon's Mines".
Jeg har en israelsk komedie som heter "I Love My Wife".
Den er skrevet på hebraisk og engelsk.
Når jeg kjeder meg, prøver jeg å finne på måter å finansiere filmer.
"Hvem har sagt ingen tjener penger på å investere i en israelsk film?"
"Et eksempel er Golan Globus' filmer"-
- "som 'El Dorado', 'Kazablan' og 'Sallah Shabati'".
"De spilte alle inn penger."
"Golan, prisvinner i Israel,"-
- "nominert til en Oscar og en Golden Globe,"-
- "har et spennende tilbud"-
- "der han vil ha med publikum som investeringspartner til en ny film."
"Først til mølla."
Jeg blir alltid glad når jeg kommer hit.
Det er så vakkert.
Det er også...
En kilde til stolthet.
Jeg hadde noen harde år.
Disse kontorene kunne jeg ikke leie ut til noen.
De skremte bort hunder! Men i dag er de fullsatte.
Hvem kunne drømt om at det skulle være filmstudioer i Israel?
Hvem? Det gjorde vi.
- Er du fortsatt sint? - Så klart. Vi mistet 20 år.
Vi kunne ha vært Columbia, MGM, Universal.
Hvem er de?
Vi kunne vært bedre enn dem.
Det er sløsing med talent.
Og nå har jeg et manus-
-som kommer til å ta oss til toppen.
- Hei. - Hei.
Hvordan går det?
Jeg forteller om da vi dro til USA.
- Jeg har gjester fra Paramount. - Jaså?
To fra Paramount kommer. Jeg må møte dem.
Jeg har en annen gjest fra USA. Vi må snakke mer.
- Jeg har et manus som gir en Oscar. - Hvilken Oscar?
Amerikanske Academy Awards. Stol på meg.
Yoram.
- Les et manus, for en gangs skyld. - Ok.
Les et manus.
Lag filmer!
Han burde lage filmer. Det var sånn vi tjente penger.
Vi var gode.
Vi to. Vi var et fantastisk team.
Vi lagde amerikanske filmer. Internasjonale filmer.
Vi vant priser.
Det er synd.
Vi fortsetter.
Du er i Jaffa
Du er i Jaffa, Jaffa, Jaffa
- Jaffa - Min kjære
Dette er flott.
Fortuna, oi, oi.
Se der.
En kvinne som heter Fortuna.
- Husker du? - Ja.
Dette er filmen sin. Nummer én!
Den fortjente en Oscar.
"Hvorfor kom du ikke på besøk?"
"Jeg kommer!"
Gøy å se film, hva?
Alt skjedde så fort da. Vi hadde ingen tid til å nyte det.
Dette er helt topp.
Hvorfor tok vi oss ikke tid til å nyte filmene og prosessen?
Sallah!
"Myndighetene er her!"
Jeg lengter tilbake.
Lag 49 filmer til!
- Ikke 49. Men... - 48.
Men minst fire. Minst fire.
Tekst: Harald Plahter www.btistudios.comï